![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEjYPTz0RrlMgzVvdzgYXsDjTnAQcQ79RLsbN7SgYWBC9LE3FHlbTPwaDjM7NTQ8K6FGsxoIlxnNPyuFt1VuiUOpSWWiTtHAkGQzCS62sZacCIrRPrnmjZ7MzPwtrOYO8fNb9Fh3601aC_0/s280/salvam+parc+bacau.jpg)
Am învăţat acest lucru de la oameni care au încetat să
mai aştepte primarii, proiectanţii sau inginerii să le refacă străzile sau
cartierele. Unii dintre aceştia, precum vecinii care şi-au dărâmat gardurile de
pe strada N din Davis, doresc conturarea unei comunităţi care are mai mult sens
pentru ei decât cea pe care le-au servit-o proiectanţii. Unii sunt mânaţi de
dorinţa de a reclama un simţ aproape intangibil al apartenenţei. Alţii vor
locuri mai sigure pentru copiii lor. Unii încearcă să salveze planeta. Unii vor
mai multă libertate de a trăi şi a se mişca cum doresc.Cu toţii dovedesc că
revoluţia oraşului fericit poate începe chiar de la uşa de intrare şi că
fiecare dintre noi are puterea de a modifica propriul oraş. Unii dintre ei
descoperă că schimbăndu-şi oraşele, se schimbă şi ei.” (Charles Montgomery – Oraşul fericit, Igloo Media, Bucureşti, 2017)
Niciun comentariu:
Trimiteți un comentariu